George tilhører York, og Anne er min fjende.
Vent, til der er en tydelig sejr.
Så påminder du om din evige troskab, indtil det ikke tjener dig mere.
- Hvor er min far? - Han er ude på slagmarken.
- Jeg vil gerne se min mor. - Hun har forladt dig.
Er han døende?
Jasper flygter med Henrik.
Giv aldrig op. Det gør jeg ikke.
Slut fred med huset York, så han kan komme sikkert hjem.
- George er loyal mod din mand. - I dag.
- Er jeg ikke en forræder? - Elsker du mig og kongen?
Forhåbentlig er det nok for Edward. Jeg tager dig med hen til din søster.
Jeg vil virkelig gerne se Isabelle.
Anne Neville.
Deres Majestæt, jeg beder om nåde.
Jeg ønskede ikke at forråde Dem. Min far gav mig til Margarets søn.
Hun befalede mig at følge med. Jeg havde intet andet valg end at adlyde.
Du ved vel, at Margaret er besejret og aldrig vil gå i krig mod mig igen?
Og at hendes befalinger var ugyldige.
Det ved jeg nu.
Det er nok for mig. Jeg tilgiver dig og benåder dig.
Du er velkommen her ved hoffet og kan bo sammen med din søster.
Deres nåde.
Jeg er taknemmelig for Deres barmhjertighed.
Min mor befinder sig stadig på et tilflugtssted.
Det stemmer, og der har hun valgt at blive.
London, 1471
- Isabelle! - Hvilken barmhjertighed kongen viste.
Du skal være min hofdame og hjælpe med at vælge mit tøj og rede mit hår.
Det bliver ligesom, da vi var små.
Bortset fra, at mor er i fængsel, og far er død.
Mor er ikke i fængsel. Hun er på et tilflugtssted.
Det er ikke sandt, hvad kongen siger, at hun har valgt at blive der.
- Mor skriver og beder mig om hjælp. - Hjalp hun dig, da far blev besejret?
Mor skriver også til mig dagligt, og har aldrig været mere bønfaldende.
Glem hende. Kongen må ikke have nogen tvivl om vores loyalitet.
Svigerinde.
Anne er så bekymret.
Hun har lidt meget. Her er du tryg, og der bliver sørget godt for dig.
- Jeg er blevet din formynder. - Min formynder? Det er ikke muligt.
- Jeg er gammel nok til at være enke. - Du er enke til en forræder.
Edward benådede hende uden at blinke, på trods af det Warwick gjorde.
Edward gjorde det, han var tvunget til at gøre.
England har brug for fred. Alt andet kommer i anden række.
Stå ikke der som et spøgelse. Kom, så kan du sy de sidste guldtråde i.
Har jeg en medgift?
En medgift? Drømmer du allerede om at gifte dig?
Nej, selvfølgelig ikke. Jeg ville bare gerne forstå.
Selvfølgelig har du en medgift. Men George sørger for alt det økonomiske.
For mig?
Når det er tid til at gifte sig igen, ordner George medgiften til din mand.
Og hvis jeg ikke gifter mig? Hvis mor dør, og jeg ikke er gift?
Hvad sker der så med min arv?
Forstår du det ikke, Isabelle? York-brødrene vil tage mors formue.
- Du tager fejl. - Derfor bragte Richard mig herhen.
Det er derfor, George er min formynder.
Tal ikke sådan om Yorks sønner.
- Det er et komplot. - Ti stille, det rabler for dig!
George holder mig fængslet, indtil mor dør.
Gå ind på dit værelse. Du bider som en hund med rabies.
Du hører ikke hjemme blandt damer. Gå med dig.
Og vis dig ikke igen, før du har accepteret situationen.
Nej, ikke blot accepteret. Du skal være taknemmelig.
På sit dødsleje sagde min mand, at jeg skulle forsone mig med dem.
Bliver jeg nødt til det?
Er det den eneste måde at få min søn tilbage, ved at slutte fred med York?
Jeg har brug for et tegn, fader.
Et tegn på, at Gud hører mig midt i min svaghed.
My lady, jeg ville ikke afbryde Deres bøn.
Jeg kunne ikke vente længere. Deres mor, lady Beauchamp, er meget syg.
Ære være Gud.
Margaret, græd ikke. Jeg fortjener ikke dine tårer.
Jeg fælder ingen. Her er indelukket, og her lugter af råddent kød.
Jeg er bange. Vil du gøre det endnu værre?
Jeg vil ingenting.
Min elskede søn burde ligge på knæ her.
Så jeg kunne holde min hånd mod hans læber. Men her er kun dig.
Jeg får ikke fred, før du tilgiver mig.
Tilgiver dig?
For den forbrydelse, du synes, jeg er skyldig i.
Vil du vaskes ren for synder, som du ikke bekender?
Er det stadig Helligåndens ordre?
Hader du mig stadig efter alle de år, fordi jeg ikke sendte dig i kloster?
Du lod et barn udføre en kvindes pligt.
Det var Guds vilje, at du skulle føde en Lancaster-arving.
Det forstår jeg godt. Mit formål er helligt.
Jeg har viet mit liv til det.
Men du ville bare have din søn.
Var det det, du længtes efter?
Men du ville også giftes med Jasper Tudor for at blive beundret.
Som du dog må kæmpe for at forene din fromhed med din forfængelighed.
Hvilken forfængelighed. Du ville gifte dig af kærlighed.
Hvordan skulle det have gavnet din kamp?
Du burde være taknemmelig. Jeg reddede dig fra dig selv.
Gud vil tage dig på denne helligdag.
Så bliver jeg født påny.
Margaret.
Margaret...
Kom, min prins.
- Om lidt er han bosat på Ludlow. - Ludlow Castle?
- Skal vi bo i Wales? - Ikke os, men vores søn.
Når han er fyldt to år. Han er prins af Wales og må have sit hof der.
Hvad skal Wales med et spædbarn til prins?
Folket må lære at elske ham.
- Sådan vinder vi walisernes støtte. - Nej. Jeg giver ikke min søn fra mig.
Sådan er det at få en prins. Det gælder om at vælge de rette værger.
Så vælger jeg hans værge. Jeg vil bestemme, hvem der opfostrer ham.
Han skal ikke bare opfostres, han skal opdrages til at være konge.
Og det er du nok ikke den bedst egnede til.
De må ikke gå.
Jeg tager jer begge to.
Sommer. En tid for tankeløse fornøjelser.
George er aldrig tankeløs.
Han skal ikke have det mindste at gøre med min søn.
- Har George tænkt sig at skade ham? - Jeg ved det ikke.
Måske er det bare smerten ved at skulle skilles fra ham.
Ia du giftede dig ind i kongehuset, blev deres traditioner også dine.
Det forstår du, lige så vel som Edward gør.
Jo tættere han kommer på sine brødre, desto mere fjerner han sig fra mig.
Vi er gledet fra hinanden lige siden...
- Siden han kom hjem fra slagmarken. - I er ikke helt gledet fra hinanden.
Hvordan...? Hvordan kan du vide det?
Din mand er lige så fertil som en tyr.
Når han kommer hjem efter sejr, er barnet snart på vej.
- Jeg har ikke fortalt ham det endnu. - Så fortæl ham det.
Glem dine bekymringer og overbring den glade nyhed til din mand.
Tak. Tak, du muntrede mig op.
- Men jeg må have gjort dig træt. - Nej da, det gør du aldrig. Gå nu.
Elisabeth... Elisabeth!
Jane Shore. Hele hoffet kender til hende.
- Jeg ved ikke, hvad det betyder. - Har du spurgt Edward?
Hvad skulle jeg sige?
Din mand er konge og har en konges lyster. Du kender til hans natur.
Hor er bare en sport for Edward, ligesom jagt eller en dyst.
- Hun er anderledes. - Du er dronning.
- Hun fortjener ikke engang et navn. - Han holder af hende. Det så jeg.
Isabelle.
Kære Jasper. Min mand, sir Henry Stafford, er død af sine skader.
Min mor er også gået bort.
Jeg er nu enke, og ingen kan længere bestemme over mig.
Skal jeg komme til dig?
- Jeg vil gerne besøge mor. - Vær nu ikke dum, Anne.
- Jeg har brug for en hest. - Ikke i dag, Anne. Ingen hest i dag.
Min datter, du har ikke svaret mig.
Brug din indflydelse til at give mig friheden og mine ejendomme tilbage.
Min mand.
Jeg må holde opsyn med Anne. Hun bliver mere og mere uforskammet.
Anne skal ikke med til festlighederne.
- Overhovedet ikke? - Anne skal ingen steder.
Hun må ikke gøre noget uden min tilladelse.
- Jeg har det fint med, at hun kommer. - Lad det ligge.
Anne er oprevet. Jeg vil ikke høre beskyldninger om at være fængslet.
Eller diskussioner om ting, der allerede er blevet besluttet.
Vi vil ikke gøres til skamme over for hver eneste adelige engelske familie.
Nej, det er klart.
Hun må blive på sit værelse.
- Har hun lov til at gå i kirke? - Naturligvis.
Det gør hende måske mere ydmyg.
Anne.
Du skulle bringe mig i sikkerhed.
- Slip mig. - Er du glad for at være holdt fanget?
Selvfølgelig er jeg ikke det.
Kom ud i takshaven efter middagen. Jeg venter på dig.
Børnene kommer snart.
Mor?
Undskyld, jeg hørte ikke, at du kom.
- Nej tak. - Er du syg?
Nej, jeg har bare sovet dårligt.
Sandheden er, at jeg hellere vil hvile end danse.
Og gå glip af julefesten?
Et helt års sladder på en aften. Du må være syg.
- Jeg tilkalder lægen. - Nej.
Jeg har ikke brug for en læge.
Der er ikke noget at se på for en læge-
- og heldigvis ikke noget et fjols med en kniv kunne skære væk.
Hvad er der galt?
Mit hjerte. Det slår mærkeligt.
Det hopper et slag over, og så slår det langsomt.
Det kommer ikke til at slå stærkt igen.
Hvad mener du?
Vær forberedt. Jeg kommer ikke til at være her meget længere.
Kong Edward og dronning Elisabeth.
Bror.
Anne.
Tilgiv mig. Jeg troede, at jeg bragte dig i sikkerhed.
- Jeg kendte ikke til konsekvenserne. - Vidste du ikke, at jeg var fanget?
I et halvt år så ingen andre end min søster og hendes hofdamer mig-
-dag efter dag, uge efter uge.
- Undrede det dig ikke, hvor jeg var? - Mere end undrede.
Jeg spurgte tit efter dig, men fik altid en undskyldning.
Det er sandt. Indtil jeg krævede at se dig, og George nægtede.
- Hvad sagde han, at jeg fejlede? - Sorg.
Ifølge ham sørgede du over din mand og kunne ikke tåle blandet selskab.
Det bekræftede min mistanke om, at han havde holdt dig fanget.
Det gør han, indtil min mor dør.
Så kommer min formynder George til at arve hele Warwick-formuen.
Hvis han kan holde mig fanget og ugift, får han det hele.
- George... - Det er ikke kun din grådige bror.
Min søster bakker op om det.
Hun er min fangevogter og lader sine hofdamer vogte over mig.
De vil holde mig her, indtil de har knækket mig, og jeg føjer mig.
Anne, du må følge George for at få mere frihed.
Lad George få sin vilje. Smiger virker altid.
- Han reagerer ikke på noget andet. - Ligesom Isabelle.
Så får du i hvert fald en vis frihed.
Indtil jeg kan bede kongen om at befri dig fra Georges formynderskab.
Ville du spørge kongen for min skyld?
- Ja. Hvis du ønskede det. - Hvorfor ville du gøre det?
Hvorfor tror du?
Du kan ikke forlade mig nu.
- Har du ondt? - Nej.
Det eneste, der plager mig, er, at du plages.
Hvad ser du? Fortæl mig det, jeg vil vide det.
Hvordan er vores fremtid? Hvordan er min og Edwards fremtid?
I får en dreng til. Det er jeg sikker på.
Og hvilken dreng det bliver. Det er jeg også sikker på.
Bliv rask og bliv hos mig, så du kan se ham blive født.
Du har altid været ved min side. Jeg ville ikke være her uden dig.
- Ingen af os ville være her uden dig. - Men her er du.
Gennem dig og dine børn har jeg skabt en række af konger.
Og også dronninger, tror jeg.
Jeg er ikke klar.
Det er ingen.
Kære Margaret, dit tab gør mig ondt-
- og jeg håber, at du finder trøst i, at din søn er i sikkerhed.
Der er ingen grund til at komme her. Du hjælper bedst Henrik i England.
Det er dystre tider for Lancaster, men vi må være standhaftige.
Fortvivl ikke. Arbejd i stedet dobbelt hårdt for vores Tudor-konge.
Din tjener, Jasper.
Sir Reginald.
Jeg har tænkt mig at gifte mig ind i York-familien.
Jeg ønsker, at du laver diskrete forespørgsler for mig ved hoffet.
Naturligvis. Hvem gælder det?
Bare en af kongens nærmeste fortrolige, der har en værdi for mig.
Må jeg spørge, hvem af kongens mænd, De tænker på?
- Hans bror. - George af Clarence?
Nej, dit fjols. Richard. Han er ikke forlovet.
Jeg tror ikke, jeg sigter for højt.
Du havde ret angående mor. Jeg skulle ikke komme hende til undsætning.
Jeg begynder at vænne mig til at være her.
Det var svært i begyndelsen, men...
Den ser smuk ud på dig.
Du har den perfekte hud til den.
Hvis du opfører dig sådan, så skal du ikke være så meget på dit værelse.
Hvilken morder.
- Vil du anføre jagten? - Jeg kan knapt nok gå.
- Har kongen givet sig med barnet? - Nej, det har han ikke.
Han ved, hvad du synes om George. Han vælger ham ikke mod din vilje.
- Og Richard... - Du skal tage min søn, Anthony.
Du er den eneste, jeg kan stole på. Pyt med, hvad de siger. Vil du?
Selvfølgelig vil jeg det.
- Jeg vil ofre mit liv for ham. - Det behøver du forhåbentligt ikke.
Der!
Lady Beaufort er den hengivne mor til den sidste lancastriske arving.
Det eneste, lady Beaufort ønsker sig, er fred i England.
- Du slap ud. - Hvad er så fangenskab?
Nød du jagten? Jeg så dig ikke, fordi du gik bagved.
Ja, der var nogle interessante ting at drøfte.
- En forespørgsel at tale om. - Hvilken forespørgsel?
En forespørgsel om et giftermål.
- Fra Margaret Beaufort. - Hun er jo oldgammel.
Oldgammel, grim og fanatisk.
Måske. Men hun er også en af Englands mest velhavende kvinder.
Hvis du gifter dig af den grund, er du ikke så forskellig fra din bror.
Anne.
Hvis jeg ikke blev holdt fanget, og min formue ikke var blevet stjålet-
- havde jeg også kunnet gifte mig, med hvem jeg ville.
Jeg går ud fra, at du endnu ikke har spurgt kongen?
Jeg gør det, når tiden er inde, sagde jeg jo. Du kan stole på mig.
Det gør ikke noget. Drøft du blot dit frieri. Jeg har ikke brug for hjælp.
Jeg har lært, at jeg kun kan stole på mig selv.
- Svoger, kan vi tale sammen? - Selvfølgelig.
Hvordan gør jeg, hvis jeg gerne vil giftes?
Dit sørgeår er ikke slut. Det passer sig ikke at tale om et nyt ægteskab.
Jeg vil blot have afklaret, hvordan min situation ser ud.
Din situation? Spørgsmålet om et giftermål virker til at bekymre dig.
- Anne, hvad laver du? - Jeg kan arrangere en klosterplads.
Ja, det vil passe godt til dig. Det er meget bedre, end at du bliver her.
Lader du ham sende mig til et kloster?
- Gå ind på dit værelse. - Kan du ikke se, hvad han gør?
Han spærrer mig inde, som han gjorde med mor. Du vil aldrig se mig mere.
Isabelle!
- Hertugen af Gloucester takkede nej. - Richard var alligevel ikke passende.
Han er trofast som en høg... eller trofast som en hund.
- Der er en anden mulighed. - Hvem er det?
Han er ikke beslægtet med kongen, men så tæt på ham, som man kan være.
- Lord Stanley. - Den vendekåbe.
Han gik over til York efter Towton. Hvad skal jeg med en til forræder?
Det er snarere strategi end forræderi.
Ved hvert slag tager Stanley og hans bror hvert deres parti.
Således er der altid en Stanley på den sejrende side.
Arranger et møde.
Der er flere nyheder fra hoffet.
- Om Jacquetta, dronningens mor. - Hvad er der med hende?
Da jeg tog af sted, forventede man ikke, at hun ville leve ugen ud.
Umuligt.
I hendes arsenal af besværgelser må noget kunne forhindre hendes død.
Det virker ikke sådan.
Hvad er dine planer med Anne Neville?
Hvorfor, hvad er dine?
Hvad tror du?
Hun tiltrækker dig ikke, så dit motiv er ikke mere hæderligt end mit.
Du kan måske snyde Edward, men ikke mig.
Hold dig væk fra Anne Neville.
Dronningen har udset sig Anthony Rivers som prins Edwards formynder.
Deres nåde, hvilket sammentræf.
Vi talte netop om Deres mor og håbede, at rygterne om hende er...
...overdrevne.
Kan jeg være til tjeneste med noget?
Nej, tak.
Godaften.
Ledte De efter Deres mand?
Jeg tror, at han er hos Jane Shore.
Vent venligst et øjeblik.
Det er til Richard, hertugen af Gloucester. Vi er barndomsvenner.
Mød mig i haven
Tag det med dig. Du skal aflevere det i aften.
- Anne. - George vil sætte mig i kloster.
Jeg burde ikke have konfronteret ham. Nu er alt håbløst.
Nej, det er ikke håbløst. Men du kan ikke vende tilbage.
George vil ikke tøve med at gøre alvor af sine trusler.
Måske er flugt den eneste udvej.
- Så flygter jeg. - Anne, du skal være sikker.
Jeg er sikker. Jeg er ikke den lille pige, du engang kendte, Richard.
Margaret af Anjou lærte mig ikke at tvivle.
Hun sagde, at jeg sommetider må gøre, hvad der er bedst for mig selv-
-og frygtløst følge den vej.
Anne.
Ja?
Vil du gifte dig med mig?
Så får du min formue.
Hvis jeg gifter mig med dig, bliver alt, hvad der er mit, også dit.
Det er sandt. Hvis jeg gifter mig med dig, bliver jeg en velhavende mand.
Og du ville blive hertuginde og ligestillet med din søster.
Men jeg ville være en trofast mand, fordi jeg elsker dig.
Elsker du mig virkelig, Richard?
Ja.
Det har jeg måske altid gjort.
Anne.
Vil du gifte dig med mig?
Ja.
Anne?
My lady. Lord Thomas Stanley.
Lady Beaufort.
Jeg håber, at jeg vil behage Dem, når jeg bliver Deres kone.
Min tanke var, at vi begge ville vinde noget ved det.
Det var en klog tanke.
Min rådgiver gjorde vel klart, at jeg ønsker en plads ved hoffet?
Det gjorde han, ja.
Klargjorde han også, at jeg ikke ønsker noget afkom i vores ægteskab?
Vær ikke urolig. Der blev redegjort udførligt for Deres åndelige evner.
- De vil gerne leve som nonne. - Jeg håber, at det passer Dem?
Jeg har allerede sønner. Jeg behøver ikke en til.
- Sig mig, hvor gammel er Deres søn? - Han er femten.
Og det faktum, at Deres søn er tronarving, er ubestrideligt.
Intet under, at Edward vil holde ham der, hvor han er.
Det er kun med kongens gunst, at jeg kan få min søn hjem.
Det kan ikke forceres. Jeg vurderer, hvad jeg kan gøre for Deres søn-
- og hvad Deres søn til gengæld kan gøre for mig.
Jasper Tudor kan Edward ikke forsones med. Henrik må forlade ham.
Jeg gjorde det forhåbentligt klart, at De skal tjene huset York.
Kong Edward og dronning Elisabeth.
De må indgå som en del af dronningens gemakker-
- og agere som et loyalt og trofast medlem af huset York.
De må ikke fatte den mindste mistanke, fra første til sidste dag.
- Vil jeg være velkommen ved hoffet? - De vil gerne hele fortidens sår.
Så vil jeg være tålmodig og stræbe efter at vinde deres gunst.
Min egen bror! Hun er flygtet med ham. Det er et svigt.
Et lusket og hensynsløst svigt.
Det har han ikke ret til. Jeg er hendes formynder.
Hvis han ville gifte sig med hende, burde han have spurgt os om lov.
- Hvorfor griner du? - Jeg kan ikke lade være.
- Du spurgte ikke mig om Isabelle. - Det er ikke det samme.
Deres nåde, jeg beder om velsignelse til at gifte mig med Anne Neville.
Sagde du, at du elskede hende?
Edward er konge. Det er hans beslutning.
- Ikke nu! - Dronningen føder for tidligt.
- Hun overlever måske ikke. - Har du tænkt dig at gå?
I må selv udrede de her små uoverensstemmelser.
Gør plads!
En gang til.
Træk vejret.
Han kom for tidligt.
Han trækker vejret dårligt.
Han er ved at dø, mor.
Pas på ham for mig.
Godaften.
Nu havde det været tid, ja.
Hvis ikke du havde udtrykt så tydeligt, at det skulle undgås.
Vær ikke urolig. Jeg respekterer med glæde dine ønsker.
Jeg var bange for, at George ville forhindre min besked i at nå frem.
Alle spørgsmål om penge er løst mellem ham og Richard-
- så han er nok ligeglad, hvad jeg gør nu.
- Undskyld. - Det er fortid nu.
Jeg skrev til mor og fortalte om mit ægteskab.
- Hun returnerede med en forbandelse. - Du behøver ikke hendes velsignelse.
Og hendes forbandelse kan ikke ramme dig. Du har en mand, der elsker dig.
Og du har mig.
Jeg vil aldrig svigte dig igen.
Kommer du og besøger mig? Vi skal bo på Warwick Castle.
Du skal hjem. Selvfølgelig kommer jeg og besøger dig.
Græd ikke, Anne.
Issy, hvor har jeg savnet dig.
Det er en trøst at vide, at de begge er hos Gud nu.
Et øjeblik troede jeg også, at jeg skulle miste dig.
Kun et øjeblik? Så er du heldig.
Da du krænkede fristedet, stod jeg ved din side.
Ia jeg så dig kvæle en gammel mand i søvne, stod jeg også ved din side.
Jeg tvivlede aldrig på dig.
Indtil jeg kom ind på dit værelse den aften.
- Det? Er det dét, der tynger dig? - "Det"?
Du var sammen med hende, som om du elskede hende.
Som om hun med lethed kunne tage min plads.
- Ingen kvinde kan tage din plads. - Hun tog den.
Natten før min indespærring var du sammen med hende og ikke med mig.
Du vidste, at jeg ikke ville være en mand, der trofast sad ved din side.
Vi er ikke unge længere.
Vi er ikke de samme, der mødtes ved vejkanten. De findes ikke længere.
Hvad er der så tilbage?
Det, der er tilbage, er min kærlighed til dig.
Det er dig, der giver mig styrke i modgang.
Du er mit hjem.
Prinsen bliver en dygtig rytter.
Deres nåde.
Katrine Kirk www.broadcasttext.com